Walden Media præsenterer
NIMS Ø
Far fortalte mig altid historier om hende.
Om, hvor dygtig en havforsker hun var.
Historier om det barn, de fik -
- og om, at min mor ville døbe hende Nim. Hun fandt selv på navnet.
Det er i hvert fald sådan, min far fortæller historien.
Det er, hvad min mor er for mig: Historier.
Men det er virkelig nogle fantastiske historier.
For eksempel den, han kalder:
"Havforskeren og den store blåhval".
Engang for længe siden begav havforskeren sig ud -
- på det åbne hav, for at finde ud af-
- hvad der var i maven på den store blåhval.
Da min mor kiggede ned i gabet på hvalen -
- dukkede et mystisk skib pludselig op.
Det bar navnet Fribytterskibet.
Det kom alt for tæt på, og hvalen blev skræmt.
Og havforskeren blev slugt og forsvandt under bølgerne.
Far syntes, at vi måtte sejle havet tyndt og lede efter blåhvalen -
- og at hvalen en skønne dag ville bringe hende tilbage til os.
Jeg tror bare, at han savnede hende. Det gjorde vi begge to.
Da jeg fyldte fire år, havde vi sejlet Jorden rundt. To gange.
Fra Kap det Gode Håb til spidsen af Patagonien -
- fra Singapore til Cook Islands.
Og så skete det en dag. Vi fandt det.
Vores hjem.
Det her er min ø. Ikke noget dårligt sted at vokse op, vel?
Jeg går ikke i skole. Jeg får hjemmeundervisning.
Hey, Selkie. Flyt dig.
Eller rettere: Ø-undervisning.
Undskyld.
Alt, jeg ved om verden, har jeg lært af mine venner.
Galileo.
Vidste du, at to genstande, uanset størrelse, falder med ens hastighed?
Det beviste Galileo. Han er min pelikan.
Selkie, min søløve, lærte mig at svømme.
Jeg gengælder tjenesten ved at lære hende at spille fodbold.
Hun er en glimrende midtbanespiller.
Og du vidste garanteret ikke, at havskildpadder og visse øgler -
- virkelig kan gå hinanden på nerverne.
Alt, hvad jeg ellers har brug for at lære, finder jeg i en af mine bøger.
Med en smule fantasi kan jeg rejse, hvorhen det skal være.
Alt i alt er det ikke noget dårligt liv.
Vi spiser grøntsager fra haven til aftensmad.
For at give det smag smider jeg friskopgravede melorme i.
Mmm. Det er fars livret.
Stor dag, Nim. Jeg har vist fundet en ny art.
- Husk, hvad du skal kalde den. - Protozoa Nim. Jeg glemmer det ikke.
Min far er havbiolog.
Han er besat af nanoplankton: Små organismer, der lever i havet.
Jeg går ikke højt op i det. Sådan er vi forskellige.
Vidste du, at der er millioner af picoplankton i en milliliter vand?
Protozoa Nim er måske lige her.
Hvad... Hey, Øgle.
Han hedder ikke Øgle. Hans navn er Fred.
Man skulle tro, at dyr sagde en naturelsker mere.
Når de har mere end én celle, mister Jack interessen for dem.
Forskere fra hele verden skriver til ham med spørgsmål om alt muligt.
Han skriver også artikler af og til. Den her var i National Geographic.
- Hvad siger målingen? - 37 knob.
Livet som videnskabsmand er ikke noget for alle.
Men for os er det livet.
Vi får det, vi skal bruge, fra forsyningsskibet.
Nye bøger, papir, søm og stof.
Alle de ting, vi ikke selv kan lave.
Vi sejler ud på havet og møder skibet.
Ingen, selv ikke forsyningsskibets kaptajn, har set -
- hvor fantastisk vores lille ø er.
Hvis vi passer på vores ø, Nim, så skal vores ø nok passe på os.
Og sådan skal det forblive: Vores egen perfekte, hemmelige verden.
- Er du klar? - Jeg er klar.
Sikke et bytte. Se her.
Økologiske tomatfrø. Kan du huske de spættede tomater, vi læste om?
Den nye Alex Rover. "Mit arabiske eventyr".
- Hvad mon der sker i Arabien? - Vent, til vi har spist.
Jeg læser bare lige starten.
"Det har altid været min forbandelse.
Jeg opsøger ikke problemerne, men de finder mig.
Spørgsmålet var ikke, om jeg ville dø. Spørgsmålet var hvordan."
Ville det blive for mine fjenders våben, eller ville jeg dø af tørst?
Må være helten i min egen livshistorie.
Hvor fører I mig hen?
Til et særligt hul. Det er forbeholdt dig, Alex Rover.
Har du nogensinde hørt om Edderkoppedybet?
Edderkoppedybet? Så fik jeg svar på "hvordan skal jeg dø"-spørgsmålet.
Vent! Vent, stop! Hvor skal du hen?
Så er "død af tørst"-spørgsmålet på bane igen.
Hvordan blev Alex Rover egentlig Alex Rover?
- Lad mig se... - Blev han født så modig?
Om han blev født så modig?
Mod er noget... vi er nødt til at lære om igen og igen hele vores liv.
Det findes ikke kun i os. Det findes i alle de valg, vi træffer.
Hver evig eneste dag.
Hvor tror du, at Alex Rover er lige nu?
Måske ligger han bagbundet i en sarkofag på bunden af havet?
Eller er fanget i Edderkoppedybet uden modgift mod edderkoppegiften.
Edderkoppedybet... Det lyder godt.
Så er det sovetid.
Sov godt, skat.
Og ikke noget med at drømme om edderkopper.
"Min dagbog fra Bombay" Alex Rover
Edderkop! Edderkop!
Hold dig væk.
De skal ligge her.
Lige, rette vinkler.
Er det Telegraph Hill-apoteket? Ja, jeg vil godt have noget bragt ud.
Purell. Hvor mange flasker har I?
Udmærket, dem alle sammen. Ja. Giv mig alle sammen.
- Hvem er det? - Telegraph Hill-apotek.
- Sæt det derude, tak. - Her? I regnen?
Ja, jeg trak det på mit Master Card. Du fik gode drikkepenge. Husk at få dem.
Okay.
Alexandra, det er Buffy, din yndlingsredaktør.
Jeg ved, at du er der. Jeg er bekymret for dig, skat.
Du sidder bare ved din computer og spiser kun suppe.
Hvordan kan du spise det hver dag? Går det fremad med Alex Rover?
Skulle jeg ikke have læst et udkast for to uger siden? Intet pres...
I ved ikke, at der, hvor Alex Rover er, er der altid en udvej.
Jeg er kommet ud af situationer, der var langt værre end den her.
Undskyld... vent. Det er meningen, at jeg skal redde mig ud af det her.
Alexandra!
Hvorfor kan jeg ikke skrive den?
Intet pres, intet pres, Intet pres...
Menneskeofring i en vulkan. Hvad tænkte jeg dog på? Vulkaner...
"Livet i skyggen af en vulkan."
Det er jo vanvid. Hvorfor vil man dog bo der?
Den er perfekt.
- Hvad laver du, Jack? - Der er du. Strømmen er vendt, Nim.
- Zanders Atol er på 1½ meters dybde. - Zanders Atol? Men det er spisetid.
- Der går år, før vi ser den alge igen. - Mere plankton?
Vi kommer til at finde Protozoa Nim. Jeg kan mærke det.
- Men Chiccas æg udklækkes snart... - Jeg vil ikke diskutere det.
Det her oplever man én gang. Kom nu.
Det sagde du også, da vi skulle se sydlyset.
- To nætter! - Nej.
Chicca fik kun reddet én skildpadde sidste år. Jeg bliver hjemme.
- Vi kan snakke over satellittelefonen. - Nim, kom nu.
Jeg er ikke en lille pige længere.
Der er så meget af din mor i dig. Ved du det?
- Det er godt, ikke? - Jo, selvfølgelig.
Men jeg vandt heller aldrig over hende i en diskussion.
Okay. Der er kun fire timer til lawande.
- Tager du prøveglas og våddragt? - Jeg har allerede pakket det.
Hvis der kommer e-mails, så sig, at jeg ser på deres spørgsmål på torsdag.
- Hey, Øgle. Væk. - Han hedder Fred.
Hvis det er et nemt spørgsmål, må jeg hjælpe dem, ikke?
Jeg vil helst have, at du siger torsdag. Er du okay med det her?
- Jeg har været alene hjemme før. - Ja, én nat, aldrig i to.
Jeg har Selkie, Fred, Galileo og den nye Alex Rover-bog her.
- Det skal nok gå. - Okay.
Kom nu hjem med Protozoa Nim.
Det skal jeg nok. Vi ses på torsdag. Jeg elsker dig.
I lige måde.
Jeg kalder dig over radioen i aften. Ingen fester, mens jeg er væk.
To nye e-mails. Vi er vel nok populære.
Hej, Freddie, hvordan går det?
"Kære Jack Rusoe, jeg har brug for hjælp med mit seneste eventyr.
Kan du svare mig på et par spørgsmål? Alex Rover."
Alex Rover? Alex Rover skriver til min far!
Tror du, at det er dén Alex Rover?
Det er ham! Det er virkelig ham!
"Kære Alex Rover, Jack vil elske at hjælpe dig med dit nye eventyr.
Han er en stor fan af dig. Det er vi begge to.
Hilsen Nim."
"Kære Alex Rover, Jack vil elske at hjælpe dig med dit nye eventyr.
Han er hjemme på torsdag. Han er en stor fan af dig.
Det er vi begge to. Hilsen Nim."
Nim?
Det var da et udsædvanligt navn.
"Kære Nim, er du Jacks forskningsassistent?
Jack skrev om en vulkan.
Kender du den? Venlig hilsen Alex Rover."
Send.
Hvad laver du, Alexandra?
Research. Lad mig være i fred.
Det mener du jo ikke. Du elsker mig.
Hvad får dig til at tro det?
Fordi hele verden elsker Alex Rover.
Det ved jeg godt. Den er oversat til 21 sprog.
Intet pres, intet pres, intet pres.
Du har skrevet på kapitel otte i tre måneder.
Du må enten ofre mig i vulkanen eller lade mig redde mig ud af kniben.
Hey! Se så at blive færdig med den bog.
- Shh! Jeg tænker. - Ja. Det er det, der er problemet.
Du er nødt til at komme ud af dit hoved og ind i din krop.
- Jeg har det: Kinka. - Kinka?
Kinka-dans
Det var fantastisk. Chiccas unger blev udklækket i dag, som jeg sagde.
- Dejligt. - Sandkrabberne var vildt sultne.
Godt, at jeg blev hjemme. Jeg reddede alle seks skildpadder.
Godt, at du var der. Jeg er stolt af dig.
- Hvordan er Zanders Atol? - Du skulle se det, Nim.
Det er mere storslået end Mælkevejen. Næste gang er der ingen diskussion.
Har du fundet mit nanoplankton?
Det har jeg en god fornemmelse af, at jeg har.
Nu skal du sove. Ikke mere læsning. Vi snakkes ved i morgen.
- Hvordan vidste du, at jeg læste? - Jeg kender dig.
Godnat, Nim.
Sov godt.
Det er simpelthen... mageløst.
Jack? Far?
Åh nej.
Freddie!
Sikken her ser ud, Selk.
Strømmen er gået. Nedtur.
Jack? Kan du høre mig?
Jack? Michael? Rusoe?
Far, kan du høre mig? Jack?
Kom ind, far
Jack?
Far?
Protozoa Nim.
Lækage. Det er ikke godt.
Ingen kan lide lækager.
Midt i ingenmandsland.
Ingen mast.
Ingen radioforbindelse. En båd, der er ved at synke.
Hvordan kommer jeg hjem til Nim?
Han skulle jo også først være hjemme i morgen. Ingen grund til bekymring.
Må skaffe føde. Må genvinde min styrke. Jeg må hjem til Nim.
Det er min fisk! Jeg så den først!
Hvad?
Hvem er du?
Kender jeg dig? Er du en af Nims venner?
Jeg må have fået solstik. Jeg taler med en fugl.
Kom nu hjem med Protozoa Nim.
Vi ses på torsdag.
- Jeg elsker dig. - I lige måde.
Jeg kalder dig over radioen i aften.
Sikke et rod, hvad, Selk?
Alex Rover. Skriver han nu til os igen?
"Kære Nim, er du Jacks forskningsassistent?
Måske kan du hjælpe mig? Min deadline nærmer sig.
Jack skrev om en vulkan. Kender du den? Venlig hilsen Alex Rover."
"Kære Alex Rover. Der er en vulkan her."
"Lidbjerget har ikke været aktivt i mange år, men sidst det skete -
- blev himlen hvid af aske."
"Himlen hvid af aske." Jeg kan godt lide det billede.
"Kære Nim, kan man virkelig se boblende lava nede i vulkankrateret?"
Send.
Det erj eg spændt på at høre om.
Åh nej, postbuddet.
Undskyld? Kunne du lægge det på verandaen?
Kunne du bare lægge det under dø... Av!
"Kære Alex Rover, jeg ved ikke, hvordan der ser ud inde i en vulkan -
- men jeg kan finde ud af det. Venlig hilsen Nim, Jacks forskerkollega."
Åh, al den post...
Jeg skal jo bare åbne døren. Det er nemt. Bare hent posten.
Okay, Fred. Det her er ingenting.
Jeg kan godt klare det.
Alle kan åbne en dør. Du kan godt. Kom så.
Kom så. Der er ikke ret meget længere.
Okay, gør det så. En, to, tre.
Pyt med den post. Jeg kan hente den i morgen.
Interessant. Det er ikke rigtig lava. Det er tør, revnet sten.
Det glæder jeg mig til at fortælle Alex Rover.
Galileo, vi var bekymrede. Hvor har du været?
Vi laver noget research for Alex Rov...
Hvad sker der? Hold fast, Fred.
Kom nu. Luk nu op!
Luk op. Slip nu!
Fred, er du okay? Vi siger ikke til Jack, at vi gik herop, okay?
"Kære Alex Rover, min vulkanekspedition gik ikke godt.
Jeg gled ned ad siden på vulkanen og fik en 12 cm dyb flænge i benet."
Det er min skyld...
"Det er meget hævet, og der kommer pus ud af det. PS:
Hvad ville du gøre ved sådan en flænge, der kommer pus ud af?"
Hvad ville jeg gøre?
"Kære Nim, det vigtigste er, at flængen holdes ren og tør."
"På Cook Islands bruger de stilken af simarouba-planten mod infektioner."
Simarouba...
"PS: Er du okay, Nim?"
"Kære Alex, som svar på, om jeg er okay -
- så bliver jeg det, når min far kommer hjem.
Det er dejligt at tale med en vaskeægte helt.
Nim."
Vent nu lige. "...når min far kommer tilbage"?
Du godeste.
"Hvem er du, Nim? Hvor gammel er du?
Er du helt alene, der hvor du er?"
Hvad er det? Hvad laver det derude?
Det sejler meget hurtigt.
Fribytteren
Fribytteren? Fribytterskibet?
"Havforskeren og den store blåhval".
Åh nej. Jeg tror, at vi bliver invaderet.
Himmelsk. Et sandt paradis.
- Stedet findes ikke på noget kort. - Kaptajn, se lige her.
Ja. Det er helt perfekt til formålet. Det kunne ikke være bedre.
Se den lige. Er du et sødt marsvin?
Naturen i al sin storslåede pragt.
Grillen kan stå derovre.
Vi fylder stranden med liggestole og sælger drinks til 50 kroner stykket.
Shh, Freddie.
Du lovede dem en privat ø, kaptajn. Det får de.
Investorerne vil elske det. Det bliver deres fribytterparadis.
- Fribytterparadis? - Glimrende.
Vi kommer tilbage om to dage.
Forestil jer et hotel her. Vi fælder alle træerne. Perfekt.
"Tilbage om to dage..."
Jack? Jack, kom ind.
Far. Far, hvor er du?
Jeg har brug for dig.
"Hvem er du, Nim? Hvor gammel er du?
Er du helt alene, der hvor du er?"
"Ja, jeg er helt alene. Jeg er 11 år, og min far er væk.
Han forsvandt på havet. Mit ben er hævet og bløder.
Og fribytterne er på vej for at erobre øen. Nim."
"Hvad kan jeg gøre for dig, Nim?"
Hvad kan jeg gøre for dig, Nim?
- Kom. - "Kom"?
Jeg kan ikke klare det her alene.
Jeg kan ikke være helten i min egen historie.
Jeg har brug for dig, Alex Rover.
Vil du ikke nok? Hjælp mig.
Vil du ikke nok hjælpe mig?
"Jeg beklager. Jeg ville ønske, at jeg kunne komme -
- men jeg lider en smule af agorafobi.
"En smule"? Kalder du det dét?
Du har da ikke tænkt dig at sende det der, vel?
Jeg beklager. Jeg ville ønske, at jeg kunne hjælpe dig -
- men jeg lider en smule af agorafobi.
Jeg har ikke været uden for min lejlighed i 16 uger.
"Hvad er det for noget vrøvl? Du er en af de største eventyrere nogensinde.
Du er Alex Rover."
Men jeg er ikke den Alex Rover.
Det er du i hvert fald ikke.
Politiet, kan jeg hjælpe Dem?
Mig? Det handler om, at der er den her lille pige -
- og hun er helt alene midt ude i det sydlige Stillehav.
Hun er kommet slemt til skade, og jeg føler mig ansvarlig for det her.
- Sagde De "det sydlige Stillehav"? - Ja.
Beklager, vi dækker kun San Francisco-bugten.
- Suva, Indenrigsministeriet. - Suva i Fiji?
Der er en lille pige på en ø i nærheden af jer, tror jeg.
Fiji består af 331 øer, frue.
"Nim, hvor er du helt nøjagtigt?"
"Kære Alex Rover, vores ø ligger 20 grader syd -
- og 162 grader vest i Det Sydasiatiske Hav."
- "Vær sød ikke at afsløre..." - "...afsløre det."
"Far bliver knust, hvis nogen opdager vores hjem.
Men jeg er bange, for jeg er helt alene. Nim."
- Lad os gøre det. - Gøre hvad?
Rejse. 20 grader syd, 162 grader vest.
Jeg kan ikke engang gå uden for min lejlighed.
Det ligger jo lige om hjørnet. Alex, hun har brug for dig.
Jeg ved ikke engang, hvem hun er.
Hvad er det, du ikke ved? At hun er en lille pige?
At hun er alene på en ø og beder dig om hjælp?
- Vær nu helten i din livshistorie. - Jeg har selv skrevet den sætning.
Så lev op til den for én gangs skyld.
Lad os nu komme ud af den forbandede lejlighed!
Lad os tage på eventyr sammen.
Man ved aldrig. Det kan være, at du endda vil synes om det.
Jeg har brug for dig, Alex Rover.
Jeg er virkelig ved at gå fra forstanden.
"Kære Nim, efter en alvorlig selvransagelse -
- rejser jeg nu til 20 grader syd og 162 grader vest.
Desværre letter flyet først ved midnat, og ruten er lidt kringlet.
Så jeg kan ikke sige, hvornår jeg er fremme, men jeg er på vej.
Hvis jeg aldrig når frem, er det, fordi jeg er ude, hvor jeg ikke kan bunde.
Venlig hilsen Alex Rover."
Alex Rover kommer! Selkie, han kommer. Han er på vej!
Jeg kan ikke gøre det. Jeg kan ikke rejse.
Jeg er forbløffet over, at du nåede så langt.
Det er klogest ikke at tage af sted.
Det var jo trods alt mig, hun spurgte efter, ikke? Ikke dig.
Men desværre findes du ikke i virkeligheden.
For dig gør jeg.
Kom nu.
- Åbn døren, Alexandra. - Du kan ikke tvinge mig til det.
Nej, det kan jeg ikke. Du skal gøre det for din egen skyld.
Kom så. Drej håndtaget.
Jo. Du kan godt klare det.
Sådan!
Nu tager vi ud og redder den lille pige.
Tag min hånd, Alexandra.
- Nej. - Rør ved verden.
Jeg vil ikke røre ved verden. Den er uhygiejnisk.
Kom nu.
Stop! Giv slip. Hold op!
- Hold op. - Hvad i...?
- Hvad er du bange for? - Alting!
- Er alt i orden, frøken? - Ja.
Jeg er bare overvældet af al den friske luft. Kan du lige vente lidt?
- Jeg bliver ret nemt køresyg. - Vi holder jo stadig stille?
Nej, men det er mere tanken om at køre, der giver mig kvalme.
Her er planen: Vi skal holde dem ude i bugten. Alex Rover er på vej.
Vi skal bare holde dem væk fra stranden. Så enkelt er det.
Forsvarslinjer. Som peloponnesernes. De græske krigere.
Det står i "Verdensbogen".
Galileo! Godt, du kom. Vi har brug for dig. Vi bliver invaderet.
Alle mand på dæk. Alle må hjælpe til.
Vent, Galileo. Galileo, nej!
Hvad laver du? Kom tilbage. Jeg skal bruge dem. Der røg mit værktøj.
- Deres sko, frøken. - Sko? Det er afskyeligt.
Undskyld mig, frøken.
Vend Dem om, tak.
Der er gevinst. Tasketjek.
Hvad er det?
- Den er til min suppe. - Ikke tilladt.
- Skal jeg så åbne den med tænderne? - Hvad er det?
Det er til at rense hænderne med. Et glimrende produkt.
Ikke tilladt. Jeg beklager. Ingen væsker over en deciliter er tilladt.
- Men jeg... - Næste.
Åh nej! Nej, nej! Du går ikke ud nu!
Mit værktøjsbælte?
Galileo? Galileo.
Tak.
Der er stadig håb for Jack!
Elendige hajer!
Hvor er her dog varmt. Det er ligesom i et tyrkisk bad.
Er her ikke ekstremt varmt?
Det har jeg svaret på. Her er behageligt.
- Undskyld mig? Det er sidste gang. - Hvad er der nu, frøken?
Kan I opvarme noget suppe?
Jeg rejser sjældent. Jeg fik konfiskeret min dåseåbner.
- Min arm! - Det er bare lidt lufthuller.
Lidt lufthuller? Okay. Jeg tror lige, at jeg... et øjeblik.
Jeg skal lige...
Jeg smutter lige forbi.
Undskyld.
Åh, flyrejser. Der er intet godt ved flyrejser bortset fra peanuts.
er jeg allergisk over for peanuts?
Hvad tænkte jeg dog på?
Du tænkte på at rejse og på eventyr. Og på de bonuspoint, rejsen giver.
Må jeg ikke være alene på badeværelset? Er intet dig helligt?
Hvad er det?
Piller mod transportsyge.
Bliver man ikke søvnig af dem?
Søvnig...
Frøken Rover? Frøken Rover?
Vi er landet i Borneo.
Jeg vil ikke til Borneo. Jeg vil til Roratonga.
Deres fly til Roratonga afgår fra gate F71 om 12 minutter.
- Okay. - Vil De have en hånd?
Undskyld mig.
Hov! Undskyld! Det var ikke med vilje. Jeg må løbe.
Vent. Vent, hvordan...
Der er vist sket en fejl. Jeg skal med flyet til Roratonga.
Det er det her.
Expedia sagde til mig, at jeg kom med det store fly til Roratonga.
- Det er det store fly til Roratonga. - Det er det store fly til Roratonga...
Hvor sjovt. Alex Rover... Det samme navn som eventyrhelten.
Ja. Det er hylende morsomt.
Det vigtigste er, at de ikke finder ud af, at vi er her. Sluk bålet.
Vi dækker stien til. Vi må få stedet til at virke forfærdeligt.
Et sted, hvor ingen gider at være.
Når Jack kommer hjem, får han at vide, at jeg har forsvaret øen.
Vi kan godt klare dem, Selk. Vi har ikke noget valg.
Ikke noget bål i aften.
Hverken bål eller lys. Ingen må opdage, at vi er her.
Rolig, der er ikke nogen.
Nu lukker vi bare vores øjne.
Du må ikke tage mig nu.
Jeg lover, at jeg aldrig forlader mit hjem igen.
Jeg lover kun at lytte til min dybeste frygt og tvivl.
Orion er der. Og det her er i april.
Så må jeg være ni grader nord for...
Der går en fragtrute gennem... Hvad? er jeg for langt nordpå?
Måske har du ret. Du kender jo stjernerne, Galileo.
Emily?
Er det dig?
Jeg skal nok komme hjem til hende, Emily. Det lover jeg!
Jeg skal nok passe på Nim.
Emily?
Se dem lige. Jeg lovede Jack, at ingen ville betræde vores ø.
Mod er noget, man må finde hver dag.
Selkie, vågn op! I dag skal vi kæmpe for vores stykke af verden.
Det her er vores ø!
Utroligt. Se, far. Verdens sidste uopdagede ø.
Den er opdaget, Edmund. Af krydstogtskibet.
Vent, mor.
Min dollar er ikke brugt endnu. Lad mig tage et sidste kig. Hvad...
Hurtigt, stik mig en dollar! Jeg så vist en havfrue.
Kom så, Edmund. Af sted! De sejler derind nu. Nu tier du stille.
Her er din hat. Skattebasse, kom så. De sejler nu.
Jeg leder efter lldbjerget. Der ligger en vulkan derude.
Her, to hamburgere. To hamburgere, en dollar.
Hvor ser De flot ud!
- Ged. Du har brug for en ged. - Jeg har ikke brug for en ged.
Du har brug for den ged. Husk at vaske hænder, før du rører ved noget.
- Jeg skal finde lldbjerget. - Jeg kører dig.
Kender du lldbjerget? 20 grader syd og 162 grader vest.
- Jeg kører dig. - Okay, jeg sætter mig ind.
- Tandbørste? - Jeg tager altid min egen med.
Du skulle tage at bruge den selv. På dine egne tænder. Tak, farvel.
- Ved du, hvor du kører hen? - Jeg kører dig.
Har du noget til at rense hænderne med mellem coladåserne?
- Jeg kører dig. - Du kan ikke sige andet, vel?
Jeg kører dig.
- Tillid, Alex. - Det kan du sagtens sige.
Tillid er hemmeligheden bag et eventyr.
Kapitel 4 i "Rejsen til Kilimanjaro". Find dog på noget originalt.
Båd! Det skal du have. Båd!
Se selv. Hvad sagde jeg?
De er kommet til det forkerte sted. Ingen skal invadere min ø.
Okay, Selk. Så går du i gang. Gas dem væk.
Vis dem, hvad der sker, når døde fisk og pisangbananer blandes.
- Det er et ægte paradis. - Hvad er det dernede?
En form for undersøisk gejser måske.
Hvad er det for en ækel lugt?
Føj!
Vend båden. Det er afskyeligt. Jeg skal kaste op.
- Se! Det er en søløve. - Se den lige.
- Vores egen velkomstkomité. - Lugten er ikke så slem her.
Du gjorde dit bedste, Selk. Jack, hvor er du?
Kig ud i horisonten. Kig ud i horisonten, så kaster du ikke op.
Kig ud i horisonten. Kig ud...
Jeg kan sejle dig ud til Tuvaluøen. Den lille båd kan ikke sejle længere.
Okay. Men... hvad er det?
- Det der? Det er monsunen. - Du mener som i "monsun"-monsun?
Stormen vil denne vej, men det nægter himlen, og jeg stoler på himlen.
"Jeg stoler på himlen." Den sætning stjæler jeg måske. Jeg er forfatter.
Det er min. Jeg er også forfatter. Jeg bruger sætningen i min historie.
Okay, helt fint. Det er din sætning.
Matroser og matrosinder: Fribytterolympiade om en halv time.
Hvad er det for nogle små huse, de har taget med?
Mine damer og herrer, de mobile toiletter kan nu benyttes.
- Min kikkert. - Edmund, gå ikke for langt væk.
- Der kan være hæslige bæster. - Der er ingen hæslige bæster, mor.
Fred, ikke endnu. Ingen må vide, at vi er her.
Få den væk! Få den væk! Få den væk!
En øgle! Jeg så en øgle!
Hjælp! Flyveøgler! Hjælp!
- Edmund, hvor var du? - Hvad går der nu af ham?
Skattejagten begynder om 20 minutter.
For alle de matroser og matrosinder, der vil udforske øen. 20 minutter.
Bare rolig, Fred. Jeg har det fint.
Det er tid til anden bølge. Kald på dine venner.
Lad mig hjælpe dig lidt.
Okay. Er du klar til en rigtig flyvetur, Freddie?
Du altforbarmende! Få den væk!
En flyveøgle!
Flyveøgler!
Det er bare firben. De findes overalt på de her øer.
Hvor mange firben kan flyve?
Ned i bådene. Kom så, forsvind med jer.
I skal ikke være bange. Firben er bange for ild.
Sådan er naturen, men vi ved, hvordan man tæmmer den.
Må jeg præsentere de verdensberømte fribytterdansere!
Tuvaluøen. Herfra går man.
Skal jeg gå?
Der er 100 meter ind til kysten!
Du sagde "til Tuvalu". Det her er kun en forstad.
Ikke længere. Dårligt for motor.
- Det kan du da ikke mene? - Af sted med dig.
Det er jo det glade vanvid.
Og jeg ved faktisk en hel del om vanvid. Åh gud.
Manden med helikopteren bor her. Han kan flyve dig resten af vejen.
Nej, vent! Kender du ikke ulykkesstatistikkerne for de tingester?
Jeg vil gerne tilbage med det samme. Lige nu.
- Jeg melder dig til... - Held og lykke.
...en eller anden.
Nu står du i det til livet. Det smukke hav.
Det salte vand... Føles det ikke skønt?
Nej, det føles ikke skønt. Det føles ikke engang godt.
Det føles vådt, afskyeligt, fiskeagtigt... Hey!
- Jeg vil med tilbage! - Tag dig sammen, Alexandra.
Det er nu, det sker. Du smager på et eventyr!
Det smager hæsligt.
- Har du set Edmund? - Nej.
Edmund?!
Eddie?! Hvor er du?
- Man skal ikke løbe og lege her! - Stedet er da perfekt til at lege!
- Se deroppe! - Hvad er det?
Ja, røg!
Det skal ligne vulkanrøg!
Hvad sker der? Går den i udbrud?
Er det et stenskred?
Kom nu.
Nej. Nej, ikke den vej.
Wow...
Shirley! Shirley!
Wow, satte jeg det i gang?
Ingen panik. Det er en del af oplevelsen.
Den går i udbrud!
Hvem er du?
Hvad lavede du deroppe?
- Bor du her? - Ja, jeg bor her.
Men hvad laver I her?
Vi skulle holde ferie her.
Shirley! Kom nu! Hvor er vores søn?
Hent drengen!
Du er ikke, som jeg så dig for mig.
Har du set mig for dig?
I historien. Om Fribytterskibet.
- "Havforskeren og blåhvalen"? - Jeg er ikke med i nogen historie.
Jeg kommer fra Brisbane.
- Edmund! - Edmund!
- Ingen grund til panik. - Edmund!
Edmund!
- Du må se at komme af sted. - Tager du ikke med os?
- Hvorfor? - Det er ikke sikkert at være her.
- Det er sikkert for mig. - Men du er jo helt alene.
Edmund
Jeg kommer nu, mor.
Edmund! Eddie!
Skat, hvor har du været?
- Vi må væk herfra. - Jeg mødte en pige, mor.
Mødte du en pige på den her gudsforladte ø? Storartet!
- Hun bor her. - Dig og dine historier, Eddie.
Den her ø er ikke et sted for mennesker. Vent på os!
Kan I ikke sejle hurtigere? Fart på. Vi må væk herfra.
Eddie. Ikke mere Gameboy og ikke mere fjernsyn i en måned.
Han har stuearrest resten af livet.
Åh nej. Alex Rover, hvor er du?
Hvad sker der nu?
Stormen skifter kurs. Det bliver grimt.
- Det bliver grimt. - Det er forbi! Jeg skal dø her!
Jeg er bange for, at du har ret.
En glasboble, der hænger 30 meter oppe...
Jeg hader helikoptere. De er min akilleshæl.
Det kan du ikke sige. Du er en helt.
Jeg er ikke nogen helt. Jeg er bare helikopterpilot.
Du er helten, Alexandra. Du er taget helt herned for at hjælpe en i nød.
Du greb øjeblikket. Du tog kontrol over den her del af dit liv.
- Jeg skal kaste op. - Nej!
Hvad er det?
- Jeg tror, at det er et krydstogtskib. - Vi lander der.
Dér?
- Syd-sydøst, fuld kraft. - Kaptajn, der her bør De se.
Du godeste.
Ikke mere! Ikke mere! Ikke mere!
Åh tak.
Hvem har givet jer lov til at lande på mit skib? Hvem er De?
- Jeg hedder Alex Rover. - Alex Rover, eventyreren?
Nej! Forfatteren!
Du må ikke svigte mig. Du er min sidste chance.
Kom så. Kom så. Sådan.
Kom så!
Det lykkedes! Kom så. Før mig hjem!
Kom så, Moder Natur!
Før mig hjem til Nim!
Jeg kan koordinaterne:
20 grader syd og 162 grader vest. Der er en lille pige derude.
- Der er ingen pige i miles omkreds. - Men hun er helt alene på en ø.
Hvad...? Hvorfor ser I på mig, som om jeg var tosset.
Vi kommer lige fra den nærmeste ø. Ingen kan overleve der.
- Sejl mig nu ud til øen! - Vi er ude i en monsun.
Vi sejler for fuld kraft, og vi vender ikke om.
Hun har rotter på loftet. Skibslægen burde give hende noget beroligende.
- Ja, gider du sørge for det? - Eddie...
Jeg ved, at hun er der. Jeg hørte hendes stemme.
- Jeg fik hendes e-mails, og jeg... - Du er ikke tosset.
- er jeg ikke? - Jeg så hende. Hun findes.
- Findes hun? - Ja, og hun er på øen.
Tak.
Den fattethed, de udviser...
- Skibslægen er på vej. - Tak, kadet.
Fang hende!
Der er bingo om fem minutter.
Stop hende! Stop hende!
Åh, dumme kuffert.
- Suppen... - Efter hende! Stop hende!
Kom!
Der er hun!
Stop hende!
Hvad i alverden laver du?
Jeg får lige et nervøst sammenbrud!
Nej, det gør du ikke.
Jeg giver ikke op, Nim! Jeg skal nok komme hjem til dig!
Det lover jeg!
Far?
Jack?
Far! Far!
Er du okay, far?
Jack!
Selkie, kom! Jack har brug for os. Vi må redde ham!
Nim? Nim?
Nim?
Er det dig? Nim?
- Hvem er du? - Nim, jeg er Alex Rover.
Alex Rover?
Ja, det er mig.
Nej, det kan ikke passe.
Alex Rover er jo en mand.
Han er en helt. Han skulle hjælpe mig med at finde min far.
Han redder andre. Han skal ikke selv reddes.
Det ved jeg godt. Jeg er Alexandra Rover.
Alexandra?
Jeg er forfatteren fra San Francisco.
- Forfatteren? - Ja, du havde brug for hjælp.
Ikke brug for dig.
- Du må vende om. - Hvad mener du?
Du skal være væk, før min far kommer tilbage.
Det her er vores ø, okay? Vores ø alene.
Vi vil ikke have andre her. Okay?
Forsvind! Forsvind!
Følg efter hende, Alexandra.
- Du tier stille. - Nej, hun har brug for dig.
Hun klarer sig jo. Du hørte hende.
- Hun har ikke brug for mig. - Selvfølgelig har hun det.
Og du har også brug for hende. Hvad vil du ellers gøre?
Jeg skal bare væk herfra.
Jeg bygger en tømmerflåde, laver et lille lejrbål -
- og så tager jeg hjem og bliver der.
Du kan ikke være alene resten af dit liv.
Jeg er ikke alene. Jeg har jo dig.
Nej, du har ikke. Du har mig ikke længere.
Jeg vil ikke være din redningsplanke mere.
Ja, ja. Vi skal løse det her problem, så kom lige med nogle forslag.
- Beklager, skat. Det er slut. - Hvad mener du med det?
Alexandra, jeg trækker mig.
Ikke flere eventyr. Du må klare dig selv.
Du kan ikke trække dig. Jeg har skabt dig.
Du skal gøre, hvad jeg siger. Ikke det modsatte.
Farvel, gamle ven. Held og lykke.
Nej, vent. Kom tilbage.
Hent den lille pige.
Nim? Hvad var det?
Åh, bare slå mig ihjel nu og få det overstået.
Nim? Hjælp!
Hey, Nim? Hjælp
Kan du høre mig? Det er så mørkt herude. Nim?
Nim? Hjælp mig.
Jeg er rejst det halve af verden rundt. Jeg tog et fly. Jeg tog en helikopter.
Jeg stjal en båd.
Det mindste, du kan gøre, er at hjælpe mig med at nå de sidste 100 meter.
Nim? Nim?
Jeg er ked af, at du ikke vil have, at jeg er her.
Jeg troede, at jeg gjorde det rigtige.
Åh...
Åh nej...
Sådan slutter det hele, altså. Med et klart lys i mørket.
Mit værste mareridt. Dræbt af... dræbt af ildfluer!
Tak, Nim.
Hvor længe har du boet her?
Lige så længe jeg kan huske.
Gå bare ind, hvis du vil.
"Jack Rusoe er videnskabsmand og forfatter -
- og bor på en fjerntliggende ø i Stillehavet.
Han vil ikke fortælle, hvor det er."
Hvor længe har din far været væk?
I fire dage.
Men når Jack sætter sig noget for, så lykkes det altid.
- Han kommer hjem igen. - Det gør han sikkert.
Vil du have noget af det her?
Hvad er det?
Det her er mungbønner og goborødder.
Og det her er melorme.
Nå, øh...
Jeg holder mig til... Jeg holder mig til min suppe.
Din suppe?
Det må du undskylde.
Her. Prøv engang.
Du har ikke skrevet Alex Rover-bøgerne, vel?
har jeg ikke det?
Nej, Alex Rover prøver jo nye ting hele tiden.
Hvad synes du så om det?
Sejt. Det er sejere, end jeg havde regnet med.
Og det er... ikke ulækkert.
Hvad har jeg dog tænkt på?
Okay... okay.
Nim?
Hvor er her smukt.
Her er tomt.
Måske er han bare faret vild.
Nej. Det er min far for klog til at gøre.
Hvis hans båd var i orden, ville han have været hjemme nu.
Tænk på, at du kom helt fra San Francisco og fandt stedet -
- og du kan ikke finde ud af noget som helst.
Min far var kommet hjem fra Zanders Atol -
- hvis han stadig var i live.
Han kommer ikke tilbage, Alexandra.
Hør...
Jeg...
Hør her...
Lige meget hvad der kommer til at ske her -
- eller noget andet sted, så skal jeg nok tage mig af det.
Du kommer ikke til at skulle være alene.
Hvad er det?
Galileo?
Det er ham.
Det er ham! Far!
Kom nu, hold fast.
Far!
Far! Far!
Du er i live!
- Jeg var så bekymret. - Jeg sagde jo, at jeg kom tilbage!
Lad mig se på dig. Hvor har jeg dog savnet dig!
- Har du det godt? - Ja, nu har jeg.
- Tak, Galileo! - Tak, Galileo!
Hvad er det? Protozoa Nim?
Jeg ved det ikke. Men jeg har en fornemmelse af, at det er det.
Kom her.
Hvem er det?
- Far, det her er Alex Rover. - Alex Rover? Jeg troede...
Hun har skrevet bøgerne, far. Det her er Alexandra Rover.
Forfatteren. Fra San Francisco.
Du må være Jack Rusoe, videnskabsmanden.
Ja, Jack. Videnskabsmanden, ja.
- Hvad er der, far? - Ikke noget, undskyld.
Jeg havde bare forestillet mig, at Alex Rover så meget anderledes ud.
"Forfatteren og videnskabsmanden".
Det var sådan, deres historie begyndte.
Hvordan den helt nøjagtigt slutter, er der ingen, der ved.
Tekster: Adam Holmegaard Dansk Video Tekst